Åh, nej... Frankie!
Er du... åh!
Er du klar?
Jeg vil ikke komme for sent. Frankie?
Det er imponerende penselstrøg, du har der, Byron.
"Hvert eneste penselstrøg er et valg til at fortælle din sandhed."
Jeg elsker, når du... citerer mig.
Sikket fremskridt, Homer, over øjet.
Jeg kan fornemme tristheden og manien.
Det var slet ikke det, jeg var ude efter.
- Nå... - Må jeg lige tale med dig?
Ja. Okay, alle sammen, det er Grace.
Hendes mand er min mands elsker.
Helt ærligt...
Jeg siger dig, kærlighed er barsk, men den lærer os, hvem vi er.
Hvorfor er du stadig her med dine straffefanger?
- Vi skal af sted om ti minutter. - Eks-straffefanger.
De har allerede afsonet deres gæld til samfundet.
Jeg elsker nattelivet.
Nu ikke Homer, men han er syg. De var nødt til at løslade ham tidligt.
Okay, alle sammen, tid til at slutte. Jeg skal til begravelse.
Vi er nødt til at komme tidligt for at kondolere,
inden Robert og Sol ankommer.
Hør her, slap af. Sol kommer altid for sent.
- Godt arbejde i dag, kammerater. - Farvel, Frankie.
- Tak, Frankie. - Okay, vi ses næste uge.
- Held og lykke i dag. - Ja.
- Usted estará en mi corazón. - La vida es difícil ahora
que Sol es homosexual con Roberto.
Af sted! Vamos! Af sted! Vi er nødt til at gå.
Hold op med at jage.
Kunne vi ikke ære Larry på en anden måde?
Såsom at blive hjemme, se tv?
Sørgede Larry ikke for, Coyote kom i behandling, da der ikke var plads?
- Jo, han var en fin fyr. - Ja.
Han gav mig og Robert udbetalingen på vores første hus.
Jeg ved det, jeg ved det. Vi er nødt til at gå.
Hvis vi ikke kommer af sted om ni minutter,
kommer vi ikke til Larrys begravelse,
men derimod til Robert og Sols "kommet ud af skabet" -fest.
Det er ikke en "kommet ud af skabet" -fest.
Det ved jeg godt.
Men det er første gang,
verden ser mig med dig i stedet for min kone.
For ikke at nævne, at min kone også vil være der.
Skat, vi må se det i øjnene før eller senere. Op med hovedet.
Hvorfor kunne Larry ikke have døet på f.eks. vores femårs-dag?
Det kan du takke Sally for. Hun slukkede for hans respirator.
- Hun kunne godt have ventet. - Hør nu her!
Jeg er ret sikker på, alle vil være fokuseret
på at fejre Larrys liv og ikke på os.
Medmindre du insisterer på at have de forfærdelige sko på,
for så glor alle helt sikkert på os.
- Ingen vil stirre på os. - Selvfølgelig vil de det.
Folk vil altid vide, hvordan de efterladte hustruer klarer det.
- Jeg mener, ville du ikke selv det? - Sådan er jeg ikke.
- Det er alle. Det er menneskets natur. - Nej, jeg er 1/16-del Chippewa,
hvilket gør mig til delvis ørn, så det ligger ikke i min natur.
Er det derfor, du har den stramme kjole på?
Netop, ja. Når jeg går ind i Larrys hus,
vil alle se på mig g sige: "Sikket spild!"
Ville de ikke sige det, når du går ud?
- Gider du bare klæde dig på! - Jeg er klædt på!
Du kan ikke have det på.
Jeg fatter ikke, du tager de sko på.
Det er mine bekvemmelige sko.
Du kan ikke forstå det, for du har ikke bekvemmeligt tøj.
Hvorfor skal det være bekvemt?
Begravelsen er privat, og receptionen holdes i hjemmet.
Skoene her forbinder mig til jorden.
Når først mine fødder er jordbundet, så er jeg også.
Okay, skat, gå nu ikke over gevind.
Nej. Okay. Jeg forsøger. Ikke så meget pjat.
Det skåler jeg på.
Forresten...
Vi burde måske have nogle regler om,
hvordan vi vil være... sammen.
- Hvad mener du? - Så vi ikke vækker for meget opsigt.
Ja. Jeg vil ikke gøre Frankie ked af det.
Og jeg vil afgjort ikke gøre Grace ked af det.
- Men jeg vil heller ikke skjule mig. - Det siger jeg heller ikke, skat.
Jeg siger bare, du bare skal være dig selv.
Det kan jeg godt.
- Det er jeg faktisk allerede. - Det er du afgjort.
Så hvad skal vi kalde hinanden?
- Jeg kan godt lide "kæreste". - Nej, nej.
Det er vi for gamle til. "Langtidspartnere?"
Nej, for retro-trist.
Det stammer fra en tid, inden kendte folk ville spille homoseksuelle i film.
Jamen jeg kan ikke bare kalde dig min "ven" uden at gøre sådan her.
- Og jeg gør ikke sådan her. - "Eneste ene?"
Nej, det bryder jeg mig ikke engang om, når heteroseksuelle siger det.
Lad os tage min bil. Det er hurtigere. Jeg kan ikke speede i højhælede sko.
Du bliver nødt til at køre.
- Det ligner hjemmelavede sko. - Se lige her.
Hvorfor er der propper på alle vandflaskerne?
- Lad det være. - Du godeste,
der er dagevis af vandflasker og propper.
- Du trækker tiden ud. - Det er alment genbrug.
Økologisk berettigelse bliver hurtigt til miljømæssigt overgreb.
Ved du hvad? Hvis du ikke vil med, så lad være.
Det er fint. Jeg kører barfodet.
Lad være med at køre barfodet! Jeg kommer.
Vent. Vi kan ikke komme med vores ringe på.
Jeg havde nu tænkt mig at vente, indtil papirerne var underskrevet,
- og måske lade dem flyde til havs. - Jeg gør det med det samme.
Jeg skulle have taget den af for flere uger siden.
Åh, min hånd ser helt mærkelig ud.
Okay, søster, jeg gør det også nu.
- Jamen så gør det. - Jeg gør det nu!
Gør det!
Tag din hånd ud af munden.
- Vi nåede det. - Vi kom ikke for sent.
Kom, skriv dit navn i gæstebogen.
Hej, Margaret. Skriv i gæstebogen.
Så finder vi Sally og kommer ind og ud i en fart.
Jeg tror, det er hende der.
Åh, se alle de folk, der venter på at tale med hende.
Jeg kan ikke engang se, hvor køen ender.
Vi kommer aldrig hurtigt ind og ud igen.
Det er din skyld!
Det var dig, der sagde, jeg skulle skifte tøj tre gange.
Jamen alt dit tøj stinker af pot.
Fordi jeg går med hamp og ikke døde slanger på mine fødder.
Åh, gud. Jeg kan ikke klare det her.
- Jo, du kan. - Nej, jeg kan ej.
Du kan heller ikke kigge.
- Det her er en fejltagelse. Lad os gå. - Nej. Det kan vi ikke, ikke nu.
- Trist, trist dag. - Ja.
Vi vil alle savne Larry. Det er helt sikkert.
- Undskyld. - Det kan ikke være rigtigt!
Frankie, Sol har det slips på, jeg gav Robert til Fars Dag.
De kan ikke forlade os og dele tøj.
Lad os stille os i kø.
Se dem lige! Midtpunktet til begravelsen.
Alt er så let for dem, er det ikke?
Jo, altså, Robert er min partner.
Men ikke kun på den måde, I allerede kender ham som min advokatpartner...
hvilket han stadig er, og vi er, men vi er også
homoseksuelle advokat- og sengepartnere med hinanden.
I det virkelige liv.
Det der partner-halløj er virkelig forvirrende, ikke?
Det er det, ikke? I er jo fuldstændig forvirrede.
Det er de i hvert fald nu.
Undskyld. Jeg lavede rav i det.
Lad være... med det der.
- Er din blære tom? - Ja, den er.
Godt, for vi bliver i den her kø
og rører os ikke, før vi kommer ind til Sally.
Så fortæller vi hende, hvor højt vi elskede Larry, og smutter igen.
Jeg elskede virkelig Larry. Han gav Sol hans første job i firmaet.
Også Robert.
- Måske er det Larrys skyld. - Jeg bebrejder Larry.
- Vi klarer os. - Hej.
Åh, mine fødder gør ondt!
Hvorfor tager du ikke de forbandede høje hæle af?
Fordi de er del af det her.
Jeg må sige, I drenge forvirrede virkelig familien Brinkman.
Din søster kaldte os "drenge"!
- Ih, dog... - Hvad?
Han vil have, jeg kalder ham min...
Jeg vil ikke involveres.
- Vi har nomenklatur-problemer. - Nej.
Hvad vi kalder hinanden, nu vi er ude af skabet.
- Det kan jeg ikke hjælpe jer med. - Robert!
- Hr. Marlow. - Hvordan har De det?
- Rart at se jer drenge. - I lige måde!
- Hej! - Dommer Foster.
- Hr. Marlow. - Han kaldte os også drenge.
Han er 105.
Ved I hvad, jeg må indrømme noget om Larry.
Han havde god smag i whisky.
Ja, han havde.
Åh, og med jer drenge ved jeg godt, det ikke kommer mig ved,
men jeg synes, det, I gør, er alle tiders. Meget modigt.
- Rigtig held og lykke med det. - Tak.
- Skål. - Skål.
Må jeg spørge dig om noget?
Hvornår vidste du først, at du var tiltrukket af mænd?
Jeg mener, jeg havde en oplevelse, da jeg var i Korea,
men min kone tror, det bare var en spøg.
- Nå, ja... - Det ender vist aldrig, gør det?
Jeg troede, vi kunne gøre det på én dag,
men jeg vil komme ud af skabet i al evighed, ikke?
Det er godt, far er død, for det ville have slået ham ihjel.
Sikkert. Men du er okay med det.
Hvad? Nå, ja. Fuldstændig. Det er helt fint.
- Tak. - Ja.
Åh, gud. Hold da kæft, Grace ser fantastisk ud.
Selvfølgelig. Hun er perfekt.
- Jeg vil bare... Okay. Ja. - Gå bare.
Grace! Hvor er det godt at se dig.
- Hej. Åh, hvor har jeg savnet dig. - Nå, da.
- I lige måde. - Rart at se dig, Frankie.
Sødt begravelsestøj.
Gider du holde vores plads i køen? Og her, hold det.
Hvorfor skal jeg stå i kø?
Fordi jeg smutter.
- Frankie? - Judy!
- Jeg tænkte nok, det var dig! - Og også Peter?
Hvor er det hyggeligt at se jer!
Det lyder ikke pænt, men jeg håbede, jeg ville se dig her i dag.
Hej, min ven.
Du forbarmede! Jeg havde glemt, du var så god til at give et kram.
Dødsfald får altid en til at værdsætte den kærlighed, man har.
Apropos det, hvor... hvor er Sol?
Skat, det har jeg jo fortalt dig.
Fortalt mig hvad? Åh, gud. Er Sol også død?
Nej, han er derovre og drikker en Johnny Walker.
Ja, jeg fortalte dig det, skat. Ikke? Han er sammen med Robert nu...
- Jeg troede, du sagde det for sjov. - Virkelig?
Hvorfor skulle jeg lave sjov med det? Hvem ville dog lave sjov med det?
Ingen ville lave sjov med det.
- Det er stort, ikke? - Jo.
Vil I undskylde mig? Jeg må tælle krystallerne på den lysekrone.
- Det er en hobby, jeg har. - Farvel.
Vi ses.
Det var vist lidt af en krise med Judy og Peter.
Undskyld mig.
Hvis du skal ud i køkkenet, vil du så være rar at hente to Whisky Sours?
En til hver hånd.
Da Larry døde, var du den første, jeg tænkte på,
for jeg vidste, du ville komme, selvom du ikke havde lyst.
Jeg er virkelig ked af, du skal have med alt det her at gøre.
Jeg ville ønske, der var noget, jeg kunne gøre for at gøre det nemmere.
- Men jeg har det fint. - Har du?
Tja, lad mig se...
Jeg står her, jeg taler med dig, mit hoved er ikke eksploderet.
Det er... godt.
Det er godt, ikke? For da du først forlod mig altså..?
Jeg tænkte: "Mit liv er forbi.
Jeg kan ikke sove i den skidestore seng uden ham."
Men jeg gjorde det. Og nu elsker jeg at have sengen for mig selv.
Det er fantastisk.
Jeg sover som en kæmpe sprællemand!
Ved du, hvad det betyder? Det betyder, jeg klarer mig.
Og jeg vil klare mig. For jeg kommer videre.
- Lykønsk mig. - Okay, så... mazel tov.
Tak. Her, lad mig bytte med dig.
Læg det derind for mig. Undskyld mig.
Det er der, min plads er.
Du er vred på mig, fordi jeg ikke har ringet til dig, ikke?
Det kan jeg godt forstå.
Jeg tænkte, jeg ville give dig lidt pusterum,
men nu tror jeg, jeg var vildt chokeret og ville give mig selv pusterum.
Det må du undskylde.
Det gør ikke noget. Jeg ville heller ikke have ringet til mig.
Åh, gud, du er alle tiders.
Hvis det gør nogen forskel, så var der ingen af os, der vidste noget om Robert.
Jeg er opvokset med ham, og jeg havde ingen anelse.
- Du gik ikke i seng med ham. - Og det gjorde du?
Nå, måske fire gange om året. Det var sæsonpræget.
Nå, men det er oftere, end min mand og jeg dyrker sex.
- Hvem ved? Måske er han bøsse. - Nej. Det ville du vide.
- Ville jeg? - Ja, da.
Okay, ja.
Gud, jeg levede med det, og jeg så det ikke engang.
- Er jeg så selvoptaget? - Nej, søde, han er så uigennemskuelig.
I guder... Gå bare foran.
Jeg har stået i kø i over en time.
Nu står vi forrest, og du er her ikke engang.
Hør, jeg havde brug for lidt tid for mig selv. Det er...
meget at bearbejde.
Jeg kan se gennem vinduet, at du drikker en Martini sammen med Lydia!
Udspionerer du mig?
Ja, fru Marple, jeg har forfulgt dig hele dagen camoufleret som en plante!
Jeg kan se, at du laver den der "bla bla" -gestus...
- Jeg er nødt til at gå. - Nå, det er "kommer og går igen",
når det passer dig, at vi kommer og går igen, men når jeg vil...
Fint. Så taler jeg bare selv med Sally.
- Hun tager lige en lille pause. - Hvor længe?
Hvabehar?
Hvor længe... vil jeg føle denne sorg over Larry?
Beklager, lille dreng.
Jeg har ventet i meget lang tid på at tale med fru Harris,
og jeg kan ikke lade dig springe over i køen.
Hvad har du tænkt dig at sige til hende?
Hvad kan man dog sige, ikke?
At jeg håber, at oldefar Larry føler min kærlighed,
for den er så stor som en million kys fra en million engle i himlen.
Tja, det er vel bedre end ingenting.
Er det hende?
Hvordan kunne du være gift med nogen for så længe uden at bemærke det...?
- Taler de om dig? - Ja, de gør.
- Er du berømt? - Det er jeg vist i dag.
- Må jeg få din autograf? - Hent en tusch.
Hej, har en af jer kællinger noget tyggegummi?
- Bedstefar ville have været meget rørt. - Åh, nej, det er fuldt af aspartam.
Det vil bogstavelig talt æde jeres tarme.
Nyd det!
Du glemsomme gud.
Gider du holde min plads for mig?
Bare sig til, hvis der er noget, vi kan gøre.
Jeg mener det. Du kan ringe når som helst.
Bare sig til, så kan jeg komme med noget mad eller for at trøste dig.
- Jeg mener det. - Tak, Robert.
Jeg hedder Sol, men hvis det er lettere at kalde mig Robert lige nu,
så er det helt fint. Jeg har alligevel hans slips på.
Et øjeblik.
- Får du sovet lidt? - En smule.
- Er det i okay, at jeg holdt dig i hånden? - Selvfølgelig.
Hvornår kan vi ses? Jeg vil også se dine piger.
- Måske kunne vi spise frokost sammen? - Når som helst.
Ja! Jeg ville ønske, jeg kunne næste weekend, men det er...
Undskyld... Det er Connies polterabend.
Ih, det er rigtigt. Hold da op, tænk, at din baby er blevet voksen.
Er der noget, du mangler? Skal jeg tage... borddekorationer med?
Skat, hør her... Det er bare sådan,
at med alt det med Robert og Sol...
Jeg mener, du er naturligvis stadig velkommen.
Det er bare det, at mor vil være der og alle tanterne,
og de vil tage deres børn med...
Jeg tænkte bare, at det for din egen skyld måske er lidt...
- Ja, akavet. - Akavet.
Du ved, hvordan folk kan være, ikke?
Og det er bare... Det er Connies særlige dag, så...
Du forstår det godt, ikke? Det burde du jo.
Selvfølgelig forstår jeg det. Det er for familien.
Åh, gud, jeg elsker dig virkelig.
Vi snakkes ved, ikke?
Og det skal du også huske... Du skal ikke være bange for at græde.
Hvis du kan. Det lyder dumt, men tårer er virkelig det helligste vand.
Men du skal huske at indtage nok væske.
Sally, det har været vidunderligt at tilbringe tid sammen.
Og undskyld, at vi optog så meget af din tid.
Det er fint, Robert. Jeg skal sige dig noget.
Da min far døde, viste det sig, at en lille dosis af Lexapro
blandet med noget flødeis virkelig gav mig et forspring på vej ud af min sorg.
Pas godt på dig selv, kære. Du er i vores tanker.
- Tak, kære. - Vi ringer i morgen. Gud velsigne dig.
Hvad laver du?
Man må ikke tage al enkens tid.
- Jeg trøstede hende. - Du udmattede hende.
Hvorfor er du ophidset? Jeg har holdt mig til reglerne...
Fint! Men hvad med alt det andet?
- Hvad for noget andet?! - De der andre ting!
- Du er for højrøstet. - Du sagde, jeg skulle være mig selv.
- Jeg kan ikke høre dig. - Du sagde, jeg skulle være mig selv.
Okay. Men mindre af dig selv, for det er for meget.
Du er bare for meget. For meget snak og rørstrømskhed og omfavnelser.
Og du må undskylde mig, men jeg sagde jo, de sko er upassende.
Ser du nogen her med den slags sko?
- Jeg har haft dem på 117 gange. - Men ikke med mig.
- Ikke med dig. - Det er pinligt!
Det er et alvorligt forretningsmøde. Der er visse måder at gøre tingene på.
Sociale normer, der forener os og organiserer den måde...
Glem det! Du gør bare intet på den rigtige måde!
Du er...
Åh, gud.
Du er vred over, jeg ikke er Grace.
Intet kunne overgå det at ankomme med den kvinde.
Du savner hende.
Dit tab gør mig ondt.
Jeg har også mistet, så jeg forstår det godt.
Men... skat...
Hvad?
Jeg er ikke hende.
Jeg vil altid tale for højt og kramme for meget.
Og selvom det er en kollegas begravelse,
vil der altid være fjollerier.
Er det ikke det, vi vil have ud af livet?
- Jo. - Undskyld.
Tilgiv mig.
Du ved, jeg elsker dig.
Han er min kæreste.
Det gør mig så ondt på dine vegne.
Larry fik mig altid til at grine. Jeg kunne virkelig godt lide din mand.
Jeg kunne også virkelig godt lide ham.
Jeg kan ikke forestille mig, hvor svært du må have det.
Jeg synes, din situation er meget værre, kære.
- Hvabehar? - Jeg er snart død,
men hvad har du tænkt dig at gøre?
Du kan leve 20 år til.
Nå, men...
Kom. Tiden er udløbet.
Jeg har haft nok af det her.
Jeg henter vores sjaler og kører bilen frem.
Vil du ikke kondolere...?
Hej, Sally. Det gør mig ondt, Sally.
Sådan. Af sted.
- Gud, hvor er jeg glad for at se dig. - Det er jeg også.
Hvor ser du smuk ud.
Jeg er så gal på dig.
Du kan bare være lykkelig nu, ikke?
- Du mister ingenting. - Det passer ikke.
Ikke det? Du har alt.
En uge efter du forlod mig, havde du middag med børnene,
som om det var enhver anden tirsdag.
Ja. Jeg ved det godt.
Så hvad er det præcis, du mister?
For jeg har mistet mit ægteskab, min udvidede familie,
min egen familie er splittet.
Og jeg ved ikke, om du er klar over det,
men jeg har lige mistet min bedste ven.
Og nu hænger jeg på Frankie!
Åh, pokkers!
- Jeg tror ikke, hun hørte det. - Jeg ved det ikke. Pokkers!
- Vil du ikke have dit tørklæde? - Næ, det behøves ikke.
Jeg tror, den er til dig.
Lad os tage hjem.